- Vad är det? - Jag vet inte.
- Den är för liten och för lätt. - Han blir krossad, dödad.
Nej, jag har upptäckt ett nytt sätt. Den är tunnare, men lika stark.
- Vad är det här? - Min signatur.
I fall en annan riddare blir imponerad av min rustning.
Rör dig och känn hur det känns.
- Till slut lär jag bli träffad. - Och då dör han.
Har du åtminstone modet att pröva den?
Hur gick det?
Det kändes ingenting!
Den funkar?
Det är ett mirakel!
Torneringsfältet Lagny-sur-Marne
- Vem är det? - Piers Courtenay.
Han har höjt skatterna tre gånger i år för att ha råd med torneringen.
Hans undersåtar svälter medan han frossar på banketten.
Det är nog sant.
Ulrich von Lichtenstein.
Greve Adhemar, son till Philippe de Vitry-
- son till Gilles...
...de fria härernas ledare, sin manlighets försvarare-
- ett lysande exempel på ridderlighet och champagne.
Bra jobbat! Bravo!
Studera Adhemar noga. Vi ska hitta en svaghet.
Min herre, Sir Wallace Percivals andre son.
Det är mig en stor ära...
...att få presentera...
Det är Edvard, milord. De är säkra på det.
...den ryktbare Sir Thomas Colville!
Adhemar drog sig ur!
- Det kan bara betyda en sak. - Kunglighet...
Jag ska se vad jag kan ta reda på.
- Förbered att hänga ner flaggan. - Nej, inte än. Lyssna på mig.
- Musiker, fanfar! - Jag måste tala med min herre.
Då får du skynda dig.
Vänta! Vänta!
Colville är Edvard, Svarte prinsen av Wales, Englands blivande kung.
- Han är förklädd precis som jag. - Han har besegrat alla fiender.
- Han har aldrig förlorat ett slag. - Vi vet vem han är!
Du måste dra dig ur. - Meddela det, Geoff.
Ge mig lansen!
Lans!
Milda makter...
Dusten är oavgjord!
- Du riskerar att skada en kunglighet! - Han utsätter sig själv för risken.
Bra kämpat, Sir Ulrich, precis som i Rouen.
Detsamma... prins Edvard.
- Visste ni vem jag var? - Ja.
- Ändå red ni? - Jag är inte den som drar mig ur.
Inte jag heller.
- Men ibland händer det. - Ja, så är det.
- Lycka till i torneringen. - Detsamma.
Segrare i dusten och torneringsmästare-
- Ulrich von Lichtenstein.
Smält det, sälj det, gör det du måste göra.
- Du är ju mästare! - Inte förrän jag besegrar Adhemar!
Sir Ulrich.
- Vad ska ni ha på er i kväll? - Inget.
Bra, då ska jag matcha er klädsel.
- Tröttnar ni aldrig på kläder? - Hon talar om att klä av sig, milord.
Kronbladen skänker blomman sin skönhet, inte sant?
- En blomma duger ingenting till. - Inte?
Man kan inte äta en blomma. En blomma håller en inte varm...
Och en ros har aldrig slagit en man ur sadeln heller, eller hur?
Du är bara en dum flicka, inte sant?
Hellre en dum flicka med en blomma än en dum pojk med häst och pinne!
Adjö.
Det heter faktiskt lans. Men hallå...
Jag har nyheter. Adhemar har återkallats till de fria härerna.
Svarte prinsen befallde det. Han kan vara borta hela säsongen.
Först Jocelyn och nu Adhemar.
- Bra gjort. - Ja, bra gjort!
Södra fronten Slaget vid Poitiers
Torneringsresultaten, milord.
Ulrich... Ulrich...
...Ulrich... Ulrich...
...Ulrich... Ulrich.
Geoff... Jag måste skriva ett brev.
Kära Jocelyn... Nej. Käraste Jocelyn...
Jag saknar dig... Var det inte bra?
Du bestämmer. Det är din begravning, ditt brev, menar jag.
- Säg något om hennes bröst. - Säg att du saknar dem.
Hennes bröst?
Förvisso, men jag skulle hellre försöka lyfta blicken något.
- Saknar jag hennes hals? - Högre. Sikta mot stjärnorna.
Månen, åtminstone. Hennes bröst var inte märkvärdiga.
Månen?
Det är en märklig tanke-
- att en månad har gått sen jag sist såg dig.
Jag har sett nymånen, men inte dig.
Jag har sett soluppgångar och solnedgångar, men inte ditt ansikte.
Det är mycket bra, William.
Jag kände en flicka en gång som...
Hon krossade mitt hjärta, men jag brukade säga...
"Bitarna av mitt spruckna hjärta är så små att de passerar ett nålsöga. "
Han skriver som om jag hade dött.
Han är också döende.
Hon lagade mat åt hertigen av York.
Jag saknar henne som solen saknar blomman.
"Jag saknar dig som solen saknar blomman. "
"Som solen saknar blomman under den mörka vintern."
"Utan skönhet att rikta ljuset mot"-
- " blir hjärtat hårt som den frusna värld din frånvaro förvisat mig till."
Härnäst tävlar jag i Paris.
Det blir tomt och kallt där utan dig.
Det är bra.
Nu krävs bara en bra avslutning.
"Med hopp." Kärlek måste sluta med hopp.
Min make, må han vila i frid, sa något jag aldrig glömmer.
"Hoppet är min ledstjärna..."
"...som hjälper mig genom dagen och inte minst natten."
"Hoppet att jag inte för sista gången har fått vila blicken på din skönhet."
Avsluta brevet med: Med all min kärlek. William.
Du menar väl "Ulrich"?
"Med all min kärlek"-
- "förblir jag ditt hjärtas riddare."
Min herre hoppades att ni kanske kunde besvara brevet på något sätt.
Kuckeliku! "Jag skall inte förneka honom."
Likadant andra gången. Men tredje gången:
"Jag förnekar honom."
Ingen Adhemar.
Ingen Adhemar...
Wat!
Träffade du henne? Läste hon brevet?
- Ja och ja. - Och?
Hon kommer till Paris!
Skickade hon med något till mig? Ett brev? En gåva?
En gåva? Visst gjorde hon det?
Ja... Jag menar...
Vad är det? Ge mig den.
Ja!
Hon... Hon bad honom... Det betyder att... Ja!
Cinquante. Det är en jämn och bra summa.
De slår vad om att en fransman vinner torneringen.
- Men insatsen är 50 floriner. - Det är ju allt vi har.
- Ulrich mot alla fransmän här? - Han har vunnit fyra tävlingar i rad!
- Dessutom är inte Adhemar här. - Men John Beaumont är här.
Greve Theobald, Philip av Burgund likaså. De är alla mästare.
En engelsman vinner inte den här franska torneringen!
Engelska ben står ostadigt på fransk mark!
Ni kan hålla käften där borta!
Kom igen! Om vi vinner kan jag köpa ett värdshus.
- Jag kan ägna mig åt att skriva. - Jag kan köpa en smedja.
Engelska magar tål inte franskt vin!
Jag är så här nära att spöa upp dig! Akta dig, Quasimodo!
Jag vill bara ta mig hem. Jag har så det räcker gott och väl.
Dessutom är självaste påven fransman!
Det må så vara, men Jesus är engelsman! Vi antar vadet!
Han vinner nu när prinsessan är här.
Han är blond! Han har krans!
Han slår er med sin lans! Lichtenstein! Lichtenstein!
Han är blond med stadig hand! Han är från Gelderland!
Gelderland! Gelderland! Gelderland!
- Tror du han kommer? - Lika säkert som att solen går upp.
Föredrar du katedraler?
Jag kom för att bikta mig.
Och för att se de målade fönstren som lyser upp en trist, grå värld.
- Är det inte så? - De är vackra.
Jag känner likadant för breven du skickade.
Tala med mig. Säg de ord du skrev.
Jag ska vinna torneringen till din ära.
Jag ska vinna den i ditt namn. Jag besegrar alla riddare till din ära.
Din skönhet ska reflekteras i styrkan i min arm och min hästs länder.
- Oj... Det menar du inte? - Jo.
- Verkligen? Hästens länder? - Ja.
- Jag vill höra poesi, Ulrich. - Jag är inte redo för det.
Jag är redo. Varför ska alltid kvinnan följa mannens schema?
Mannen har mer åtaganden och...
...mannen är mer upptagen.
- Är det så? - Ja! Kanske...
- Inte? - Jag kräver poesi!
Jag vill ha poesi och jag vill ha det nu.
Dina bröst...
...är belägna under din hals...
Jocelyn, hur ska jag bevisa min kärlek till dig? Hur?
- Är det en uppriktig fråga? - Ja.
Om du vill bevisa din kärlek, så ska du göra ditt sämsta.
Mitt sämsta? Vad menar du?
Istället för att vinna och hedra mig genom din ryktbarhet-
- ska du gå emot din natur och göra ditt sämsta och förlora.
Det bevisar bara att jag är en förlorare!
Nej, det skulle visa din kärlek till mig och bota din egenkärlek.
Du skulle underkasta dig kärleken och inte din egen vilja.
- Kvinna, tyst! - Säg inte åt mig och bespara honom!
Försvinn härifrån nu! Försvinn!
Hur lyder ditt svar?
Jag tänker inte förlora!
Då älskar du mig inte.
Den italienska jungfruns beskyddare.
Lansen som kittlade fransosen...
...riddarnas riddare!
Kung för en kväll i La Rochelle!
Verkställare av Guds vilja!
Den ende i sitt slag...
...Sir Ulrich...
...von Lichtenstein!
Vad bra jag är!
Hans hästs länder...
Därifrån han kommer kanske det betyder kärlek.
- Vad gör du? - Förlorar.
- Jag förstår inte. - Inte jag heller.
Han älskar mig.
Är du blind? Såg du flaggan?
- Ja, jag såg den. - Nu vet jag!
Du förlorar med flit i början för att segern ska bli mer dramatisk!
Jocelyn bad mig förlora för att bevisa min kärlek.
- Jag önskar du var blind istället. - Alla kvinnor vill bara ha bevis.
- Bevis för vad? - Att inte ha öppnat sig förgäves.
- Jag har inte rört henne. - Varför håller vi då på så här?
Därför!
Därför att... jag älskar henne.
- Jag kommer att förlora allt! - Det är så i hasardspel.
Känn smärta!
Men det är mycket romantiskt.
- Är du kvinna eller smed? - Ibland är jag båda delarna.
Låt han vara.
Ingen har vunnit alla sina duster än.
Om du vinner resten av dina duster och de andra slår varandra-
- så kan du nå finalen.
- Rustningen duger bevisligen. - Har du bevisat din kärlek än?
Wat, minns du kyrkan som liten? Skräcken och passionen.
Hon väcker samma känslor i mig.
Därför tillber jag Jocelyn och ingen annan.
William, du hädar.
- Må jag brinna i helvetet. - Dra dig ur.
Då förlorar du. Men ta inte emot mer stryk.
Milady låter hälsa att om ni älskar henne...
Jag vet, jag måste förlora. Ser hon inte på?
Hon säger att om ni älskar henne så förlorar ni inte mer.
Om ni älskar henne vinner ni torneringen.
- Där står din kärleksgudinna! - Och som jag hatar henne.
- Jag begriper mig inte på kvinnor. - Inte jag heller, men de förstår oss.
Fast kanske inte dig.
Ja! Kvinnor...
...48... 49... och 50!
Tack, mina herrar. Det var ett nöje att göra affärer med er.
Välkomna till London. Kanske kommer ni till världsmästerskapen?
Se inte så ledsna ut. Här, jag bjuder på ett glas.
Han är snabb när han behöver, han håvar in klöver! Lichtenstein!
Guinevere går till Lancelot.
Ta väl hand om honom, milady.
- Vi saknade er på banketten. - "Vi"?
Jag.
Jocelyn... ert pris.
Mitt pris?
Jag är inte värd något pris.
Vem är det då?
Min jungfru säger att era väpnare ibland kallar er William.
Är det så, Sir Ulrich?
Ja... Ja, så är det.
Jag bryr mig inte om ditt namn.
Bara jag kan kalla dig min man.
Jocelyn, jag är ju din man.
- Aj... Förbannade flicka... - Du behöver en fältskär.
Han säger att jag överlever, men det känns inte så.
Jag är orsaken till din smärta.
Ja, det är du.
Fast... min far...
...lärde mig att ta det onda med det goda.
Det goda du talar om...
...kommer jag att vara orsak till också.
Hur länge har ni varit hemifrån? Jag har varit borta i ett halvår.
- Jag har varit borta i två år. - Tre år.
Fem. Fem långa år.
William?
Tolv. Tolv år.
Så han ska vara lärling?
- Hur länge? - I sju år.
Sir Ector?
Jag är taktäckaren. Vi har talats vid.
Ja, det minns jag. Är det här pojken?
Stig fram så jag får se på dig.
Var försiktig med den, Roland!
Är du rädd för mig, pojk?
Har du kvar dina tänder?
Få se på armen. Är du stark?
Han är mager som en fågelskrämma.
Men det är tåga i honom.
Jag kan visa dig en värld full av äventyr-
- och underverk som du inte ens har kunnat drömma om.
Kan du packa min häst och leda den?
Ta farväl av din far så vi kommer iväg.
Han är en riktig riddare, William. Lär dig så mycket du kan av honom.
Det är allt jag kan göra för dig.
Gå nu och ändra ödet så att du får ett bättre liv än jag.
Roland, visa pojken hans sysslor.
- Far, jag är rädd! - För vad?
- Jag vet inte vägen hem! - Du följer bara dina fötter.
London...
Världsmästerskapen
Kom igen nu, London!
- Adhemar är här och ska tävla. - Har han tröttnat på att kriga?
Svarte prinsen befallde honom att upplösa sin armé.
De rumlade och plundrade-
- stal, mördade och skändade kyrkor.
De begick de äldsta synder på de senaste sätten.
Vi möts alltså igen, Sir Ulrich. Dessutom på världsmästerskapen.
Som jag sa, ni kommer att se upp till mig liggandes på rygg.
Begrav det förgångna.
Ni har lyckats väl i min frånvaro både på och utanför fältet.
Ni har vunnit priser, hästar, kvinnor.
- Är det så ni rangordnar dem? - Vanligtvis, med få undantag.
Visst är hon vacker?
En riktig fullblodstrofé, inte sant?
- Ni talar om henne som en måltavla. - Är hon inte det?
Nej.
Hon är pilen.
Jag har inlett förhandlingar med hennes far.
Jag tänker ta henne till min hustru.
Hon ska bli satt i sadeln och placerad på min spiselkrans.
Måltavla eller pil spelar ingen roll. Hon skall bli min.
Ulrich! Ulrich! Ulrich!
- Hur skulle du besegra honom? - Med en påle när han sov.
Men till häst med en lans?
Då är han oslagbar.
Ta hand om honom.
Ers nåd?
Får jag presentera Simon, en enkel stämningsman?
Berätta för greven.
Jag är rädd, Ers nåd, att en synd har begåtts.
Ett bedrägeriets synd.
En vulgär synd av fåfänga.
Gud och naturens ordning har förnekats.
Kom till saken, stämningsman.
Ulrich von Lichtenstein är inte den han utger sig för att vara.
För en ringa penning kan jag ta reda på sanningen.
Jag tror att vi ska låta vår ädle Ulrich övervakas.
Välj nån som är diskret.
Det är inte sant. Hur mycket har du förlorat?
- Vadå förlorat? - På spel. Dina kläder med?
Inte ett öre. Mina kläder ligger där.
Jag kommer inte ens på nåt att säga.
Varför springer du då omkring naken?
För att hon var hungrig.
Vem?
Phillipa, min fru.
- Nu ska du få! - Lägg av.
Åh, det där måste vara Wat.
Och du är Kate, och Roland och Will.
Jag menar Ulrich.
- Vars mors far var... - Von Rechberg.
- Geoff har berättat om dig. - Okej.
Vill nån smaka?
Förlåt att vi störde, mrs Chaucer.
Vi ska lämna er ifred.
- God natt. - Natt.
- Jag trodde du var en hora. - Ut!
De verkar roligare än de där tråkiga pilgrimerna från förra året.
Vad är det?
Paradiset, min kära, kan skådas...
...i dina ögon.
Åh, Geoff, kom hit.
Tävlingen är inställd för regnet. Du får vinna imorgon istället.
Jaha. Jag ska ut och rida.
- I det här vädret? - Ja.
- Akta huvudet. - Tack.
Mat.
Hej på dig.
- Ni är Sir Ulrich von Lichtenstein. - Ja.
Ni är min favoritriddare. När vi tornerar är jag alltid ni.
Vad gör ni här i Cheapside? Det är ingen parad idag.
Kan du bevara en hemlighet?
Jag föddes i Cheapside, runt hörnet där borta.
- Är det sant, Sir Ulrich? - Ja.
Jag bor i huset i där.
- Hur gammal är du? - Nio och ett halvt.
Jag undrar om du minns en man, fast han kanske dog innan du föddes.
Han var lång som en riddare. Han hette John Thatcher.
Det är klart jag minns honom. Han bor kvar där.
Ibland sitter han vid fönstret, men ingen vet varför.
- Vad menar du? - Han är blind, sir.
Är det nån där?
Nätet är inte klart än. Kom tillbaka i morgon.
Vem där?
En riddare.
Jag heter Ulrich.
Ulrich? Jag hör hur man ropar det namnet på arenan.
- Vad har ni här att göra? - Framföra en hälsning till er.
- En hälsning från er son. - Från min William?!
Stig in, sir.
Vad gäller det? Lever han?
Ja... han lever.
Han har det mycket bra.
Han ville att ni skulle veta...
...att han lyckades ändra sitt öde trots allt.
Och har han följt sina fötter?
- Har han äntligen hittat hem? - Ja.
- Far! - William, min son!
Jag skulle vilja träffa den där Wat och Roland.
Det kommer far att göra.
Hur är det med kvinnor? Har du en speciell eller många?
Det finns en mycket speciell.
Henne skulle jag vilja träffa.
Du kan inte ha en läcka i taket, far. Det duger inte åt en taktäckare.
Jo, om han är blind som jag.
Jag är en taktäckares son. Jag ska laga det åt dig.
Jag trodde att han var död, men han har alltid varit så stark.
Geoff och Jocelyn... Den här dagen blir bättre och bättre.
Är det någon som har dött?
- Sir Ulrich von Lichtenstein. - Vad?
Adhemar... följde efter dig igår kväll.
Till Cheapside. Han säger att han såg din far.
Will, de bad mig visa upp adelsbreven.
De tänker gripa dig på arenan.
Ett dussin soldater ur det kungliga gardet. De ställer dig vid skampålen.
- Men jag ska möta Adhemar nu. - Nej, du utgår.
Det är redan noterat.
Sadla hästarna. De kan gripa bagaget, men inte dig.
Halt.
Så, vad tycker du...
...nu när du vet vad jag är?
Att veta vad du är, William, skulle ta en livstid.
Det är jag villig att ge, men nu måste du fly.
- Fly, så flyr jag med dig. - Jocelyn, jag kan inte fly.
Jag är riddare och jag skyr inte faran!
En riddare i hjärtat, men inte på papperet! Det är vad som räknas.
William, jag älskar dig!
Jag älskar dig. Dig.
- Jag vill inte se dig vid skampålen! - Men vill du se mig fly? Nej!
Fan ta din stolthet, William!
- Det är bara du som inte kan fly! - Min stolthet kan de inte ta från mig!
Jo, det kan de och de kommer att göra det! Det kan du skriva upp.
Men kärleken kan de inte ta.
Och vart ska vi bo?
I mitt skjul?
Tillsammans med svinen på vintern?
Ja, William, tillsammans med svinen.
De fattiga kan gifta sig för kärleks skull.
Jocelyn, du vet inte vad du talar om!
William, jag ber dig.
Fly, fly för kärlekens skull.
Roland, vill du att jag ska fly?
- Och du, Geoff? - Ja, av hela mitt spruckna hjärta.
Wat, vi är väl inte såna som flyr?
Jo...
...idag är vi det.
Fly, William.
Nej! Jag tänker inte fly!
Jag är riddare!
Pojkar, tyvärr varar ingenting för evigt.
Vi får avsluta det här tillsammans.
Ni hör inte hemma bland ärans män!
- Jag är här för att tävla. - Du är här för att gripas!
"Han som siktar mot stjärnorna"-
- "snubblar ofta på ett grässtrå."
Du har blivit vägd.
Du har blivit mätt.
Och du höll inte måttet.
Man förlorar antingen det ena eller det andra... William.
I vilken värld kunde du någonsin ha besegrat mig?
Gå, Roland. Låt dem vara.
Gud älskar dig, William. Och jag med.
Försvinn! Skingra er!
Annars spöar jag er!
Vid Jesus Kristus och Jungfru Maria svär jag att jag spöar er!
Jag sliter er i stycken och slår!
Jag bryter benen på er! Smärta! Mycket smärta!
Vi är illa ute.
Hör på!
Lyssna på mig!
Lyssna! Lyssna!
Ni är av samma skrot och korn, ni och han.
Mor?
Är min mor här? Jag känner igen hennes matlagning.
Snälla mor, gå hem.
Jag berättar hur det slutar.
Sketna fegis!
Jag hoppas jag har goda nyheter, mor.
Jag hoppas jag kan säga...
...att jag övertalade dessa goda människor...
...att lämna min herre William ifred.
För jag har aldrig förr sett...
...ett hjärta som det som slår inom denna man.
Enastående är det...
...det sväller över av stolthetens dygder...
...hederligt, okuvat, modigt, ståndaktigt...
...och framför allt...
...fyllt med hopp.
Åtminstone tills idag.
Vad som fyller det nu...
...vet jag icke.
Jag frågar er:
Vad gör en man ädel?
Hans härkomst eller hans hjärta?
Hans hjärta.
Ett gott hjärta.
Min herre...
...det är sant, han föddes fattig på Cheapside i London, än sen?
Han är ren som stål.
Nej, renare.
För han är som guld...
...för mig.
Han är som guld, och ni och jag...
...är blott järn.
Och ändå kommer ni hit...
...för att se honom rosta.
Skam på er.
Ni borde skämmas!
Lämna honom ifred!
Gå hem.
Det är prinsen.
Vilket par vi är, va?
Vi försöker båda dölja vilka vi är - och ingen av oss lyckas.
Dina väpnare älskar dig.
Om det var allt jag visste om dig, så skulle det vara tillräckligt.
Men du går till anfall med din lans, när du borde dra dig ur.
Det är också ridderligt.
Släpp honom!
Han kan tyckas ha en enkel härkomst-
- men mina historiker har upptäckt-
- att han härstammar från en gammal kunglig släkt.
Det är vad jag säger.
Och det kan inte ifrågasättas.
Nu vill jag återgälda den vänlighet du en gång visade mig. Knäböj.
I kraft av den makt min far, kung Edvard, har överlåtit åt mig-
- och inför alla vittnen som samlats här...
...dubbar jag dig...
...Sir William.
Res er upp, Sir William.
Kan ni tävla?
Min tornering är inte avslutad.
Är ni i stånd att tävla eller ska ni strykas ur listorna?
- Jag är redo. - Jag ska informera er motståndare.
Leta upp hans sköld på listorna med en gång.
Var hälsad prins Edvard!
Mitt herrskap-
- och alla ni andra-
- jag vill presentera Philippe de Vitrys son, son till Gilles...
- Är du säker? - Ja.
Det är bara spunnet socker och skokräm.
Det är en liten måltavla, Will, men sikta mot hjärtat.
...den oförskräckte erövraren av oräkneliga kungadömen-
- greve Aaaa... dhemar!
- Herregud, jag hämtar fältskären! - Roland... du är fältskär nu.
Han har spetsat den!
Kate, hjälp mig tillbaka innan tiden är ute.
Förbannade kräk!
Kate, jag kan inte andas. Jag får inte luft.
Som jag sa, taktäckare.
I vilken värld kunde du någonsin ha besegrat mig?
En sådan plats finns inte.
Hon är här, William.
Tillsammans med din far.
Ändra på ödet...
Nu ska vi dansa.
Två lansar mot noll. Du måste stöta honom ur sadeln eller döda honom.
- Du måste ha rustningen på. - Jag kan inte andas med den på.
Lans.
Nej, jag kan inte greppa om den.
Förbannat!
Fäst den vid armen.
Wat... fäst den vid armen.
Gör som han säger.
Ärade publik... Jag missade introduktionen!
Men var så vänliga, jag ber er, och lyssna till den nu.
För jag ska låta mitt välsmorda munläder vila-
- och tala klarspråk.
Dagar som denna är alltför sällsynta för att förringas med tomt tal.
Så jag måste utan vidare utvikelser...
Ursäkta, milord.
Jag vill presentera folkets man!
Född blott ett stenkast härifrån och nu står han här framför er:
John Thatchers son-
- Sir William Thatcher!
Det är ditt namn.
Sir William Thatcher. Din far hörde det.
Lycka till, William.
William!
Du har blivit vägd.
Du har blivit mätt.
- Och det är uppenbart... ...att du inte håller måttet.
Välkommen till den nya världen. Gud välsigne dig-
- om det är det rätta att göra.
William!
Ja!
Han vann!
Åh, William...
- Jag måste nog skriva om det här. - Om prinsen och riddarna?
Om alltihop. All mänsklig aktivitet kan omfattas av konstnären.
Men kanske inte av dig.
Översättning: SDI Media Group
Du bjuder.
Ripped by: SkyFury